Ескадрені міноносці типу «Карло Мірабелло»
Ескадрені міноносці типу «Карло Мірабелло» (італ. Classe Mirabello) — серія ескадрених міноносців ВМС Італії. 1910-х років.
Ескадрені міноносці типу «Карло Мірабелло» | ||
---|---|---|
Classe Mirabello | ||
![]() | ||
Ескадрений міноносець «Карло Мірабелло» | ||
Служба | ||
Тип/клас | ескадрені міноносці | |
Держава прапора | ![]() | |
Належність | ![]() | |
Замовлено | 3 | |
Закладено | 3 | |
Спущено на воду | 3 | |
Ідентифікація | ||
Параметри | ||
Тоннаж | 1 784 тонни (стандартна) 2 040 тонн (повна) | |
Довжина | 103,75 м | |
Ширина | 9,74 м | |
Осадка | 3,3 м | |
Технічні дані | ||
Рухова установка | 2 × парових турбіни 4 × парових котли «Ярроу» | |
Потужність | 44 000 к.с. | |
Швидкість | 35 вузлів | |
Дальність плавання | 2 300 миль на швидкості 12 вузлів | |
Екіпаж | 169 | |
Озброєння | ||
Артилерія | 1x 152-мм гармата «QF 6 in/40» 7-8 × 102-мм гармат «102/35 » 2 x 76-мм гармати «76/40» | |
Торпедно-мінне озброєння | 4 × 450-мм торпедних апаратів 100-120 мін |
Історія створення
Протягом 1913-1915 років Італія побудувала скаути (пізніше перекласифіковані в есмінці) типу «Алессандро Поеріо». Але ще до їх вступу у стрій, у 1913 році розпочалась розробка нового, потужнішого корабля. Спочатку передбачалось, що це буде корабель водотоннажністю 5 000 т з легким бронюванням, але через фінансові причини від будівництва цього «майже крейсера» відмовились на користь корабля, розробленого фірмою «Ansaldo».
У 1938 році кораблі були перекласифіковані зі скаутів в есмінці.
Представники
Корабель | Виготовлювач | Закладено | Спущено | У строю | Доля |
---|---|---|---|---|---|
«Карло Мірабелло» «Carlo Mirabello» |
«Ansaldo», Генуя | 21 листопада 1914 року | 21 грудня 1915 року | 24 серпня 1916 року | Підірвався на мінах біля о. Лефкас 21 травня 1941 року |
«Карло Альберто Раккія» «Carlo Alberto Racchia» |
«Ansaldo», Генуя | 10 грудня 1914 року | 2 червня 1916 року | 21 грудня 1916 року | Підірвався на мінах біля Одеси 27 липня 1920 року |
«Аугусто Ріботі» «Augusto Riboty» |
«Ansaldo», Генуя | 27 лютого 1915 року | 24 вересня 1916 року | 5 травня 1917 року | Переданий СРСР як репарація, але залишився в Італії. Розібраний на метал у 1951 році |
Конструкція
Порівняно з кораблями типу «Алессандро Поеріо» скаути «Карло Мірабелло» мали водотоннажність у півтора рази більшу. Це дало змогу розмістити потужнішу енергетичну установку на 44 000 к.с, що забезпечувала швидкість 35 вузлів.
Також порівняно з попередником вдалось розмістити вісім 102-мм гармат (на дві більше). На двох кораблях кораблях («Карло Альберто Раккія» та «Аугусто Ріботі») штатне озброєння посилили, замінивши 120-мм гармату на 152-мм гармату «QF 6 in/40». Але це рішення виявилось невдалим, і у 1919 році ця гармата була демонтована.
У 1920 році на кораблях «Карло Мірабелло» та «Аугусто Ріботі» 102-мм гармати замінили на нові, такого самого калібру, але з довжиною ствола у 45 калібрів. Тоді ж встановили по дві 76-мм гармати «76/40», які, у свою чергу, згодом замінили на 40-мм гармати «пом-пом».
У 1942 році на «Аугусто Ріботі» були демонтовані дві 102-мм гармати, кількість 40-мм автоматів збільшили до трьох. У 1943 на ньому році зняті ще дві 102-мм гармати, 40-мм гармати замінені на шість 20-мм зенітних автоматів та встановлені бомбомети для глибинних бомб. Згодом були демонтовані торпедні апарати
Література
- Conway's All the World's Fighting Ships, 1906—1921. — London: Conway Maritime Press, 1985. — ISBN 0 85177 245 5 (англ.)
- Эсминцы Второй мировой:первый в мире полный справочник /Александр Дашьян. - Москва:Эксмо:Яуза,2019,-416 с. ISBN 978-5-04-098439-8 (рос.)