Алгоритм канального трасування
Алгоритм канального трасування (англ. Channel router) — різновид алгоритмів трасування для інтегральних схем. Використовується, як правило, для плат з двома шарами провідників, забезпечує з'єднання контактів на верхній і нижній частині каналу. При числі шарів понад два в окремі шари виділяються доріжки живлення та «землі».
![](../I/ChannelRouteProblem.png.webp)
![](../I/ChannelRouteSolution.svg.png.webp)
Алгоритми трасування базується на моделі робочого поля у вигляді регулярної сітки (дискретне робоче поле; ДРП), елементи ДРП мають форму квадратів зі стороною, що визначається щільністю доріжок, контактів та з'єднань. Доріжки в кожному окремому шарі завжди розводяться в одному напрямку — по горизонталі або вертикалі; зміна напрямку, наприклад, для обходу перешкод, виконується переходом на інший шар.
Трасування виконується у кілька етапів. На етапі ескізного трасування передбачається, що всі траси мають однакову ширину доріжок, а розміри міжшарових переходів збігаються з шириною трас. На етапі детального трасування застосовуються оптимізаційні алгоритми для досягнення тих чи інших критеріїв якості проєктованого пристрою.
В порівнянні з популярним алгоритмом Лі алгоритм канального трасування характеризується значно меншим часом обчислень (у 70 — 100 разів).
Недоліком алгоритму є відносно велика, у порівнянні з іншими алгоритмами, довжина доріжок, та значне число доріжок, що проходять паралельно, що призводить до збільшення ємнісних зв'язків між доріжками.
Алгоритм є популярним через високий рівень формалізації, що дозволяє використовувати відносно прості методи оптимізації шляхів прокладання трас[1]. Широко застосовується при проєктуванні інтегральних мікросхем.
Примітки
- Генетический алгоритм для трассировки двухслойных каналов[недоступне посилання з червня 2019] (рос.)
Посилання
- About the EDA Industry (англ.)