Земля Лади
Земля Лади (лат. Lada Terra) — велика територія біля південного полюса Венери, центр якої знаходиться на 60° пд. ш. 20° сх. д., 8615 км завширшки. [1] Вона визначена Міжнародним астрономічним союзом як одна з трьох "основних земель" Венери.
![](../I/View_of_the_Southern_Hemisphere_of_Venus.gif)
Широкий регіон Лади містить масивні вінці, рифтові зони та вулканічні рівнини, а також багато інших особливостей, які вчені систематизують, щоб описати історію цієї складної планети. [2] У 1990 р. радіолокатор Венери (Магеллан) виявив найбільшу систему каналів на планеті, розташовану в північній частині Лади. [3] Незважаючи на те, що Лада зазвичай вважається високогір'ям Венери, топографія набагато нижча, ніж її північні аналоги Землі Іштар та Афродіти.
Назва
Земля Лади названа на честь Лади, слов'янської богині кохання. Термін "земля" не є аналогом суші на Землі, оскільки на Венері немає океанів. Цей термін застосовується до ділянок планети, які перевищують середній радіус планети.
Особливості
![](../I/Close_up_view_of_the_southern_hemisphere_of_Venus.jpg.webp)
Земля Лади — одна з восьми областей на поверхні Венери, поряд з Іштар та Афродіти, що розташовані поблизу північної полярної області та екватора відповідно. Лада має діаметр 8615 км і охоплює більшу частину південного полюса на Венері. Регіон складається з сильно деформованих місцевостей, що свідчить про процеси деформації кори, що впливали на область в минулому. [2] Низовини мають набагато гладший рельєф з дуже малою деформацією, що вчені вважають відносно молодими залишками потоків лави. [4] Найвидатніший регіон — це середньогір’я, де пологий рельєф порушений розломами, тріщинами та вінцями, що робить цю територію найбільш складною та досліджуваною областю на Землі Лади.
Підйом Лади
Західна частина Землі Лади містить велику куполоподібну структуру близько 2000 км і називається "Підйом Лади". Він досягає висоти близько 3 км і тут знаходиться один з наймасивніших вінців у Сонячній системі, Кетцалпетлатль, а також дві масивні рифтові зони, що частково перетинають підйом. [5] У 2007 році дані, отримані з місії Venus Express за допомогою спектрометра видимого та інфрачервоного тепловізійних зображень, виявили високі аномалії випромінювання, що, на думку багатьох вчених, є ознакою гарячої точки, аналогічною гавайській гарячій точці на Землі. [6] Це, а також позитивна гравітаційна аномалія, вказують на відносно недавню активність у регіоні. Підйом магми, що пов'язаний з гарячою точкою, здається, був основним процесом, що сформував Підйом Лади.
Пояс Альфа-Лада
Розлом близько 6000 км завдовжки довжину і 200 км завширшки, названий поясом Альфа-Лада, охоплює північно-західний край Землі Лади, відокремлюючи відносно високі землі Лади від широких низин Лавінії. [2] Рівнина Лавінії, можливо, є зоною опускання магми. Близькість цієї зони до підйому Лади, що сформувався за рахунок підняття магми, можливо спричинила формування рифтової зони розлому. [7]
Пояс Аммавуро-Кетцалпетлатль
Другий розлом, названий поясом Аммавуро-Кетцалпетлатль, становить 2000 км завдовжки і 300 км завширшки, лежить у північно-східному регіоні Лади. [8] Ці два масивні розломи перетинаються в північному регіоні Лади. Деформація двох поясів відбулася одночасно, хоча більший розлом Альфа-Лада, швидше за все, продовжував деформуватися протягом більш тривалого періоду.
Вінець Кетцалпетлатль
На відміну від більшості вінців на планеті, які складають близько 200 км в діаметрі, вінець Кецальпетлатль має діаметр близько 800 км. Це третя за розміром корона після Вінців Артеміди та Хенг-О. [9] Він знаходиться на підйомі Лади, а частина вінця перетинає пояс Аммавуро-Кетцалпетлатль у північно-західному регіоні Лада Терра. У центрі вінця розташоване підняття, оточене заглибленням. Вінець характеризується масивними потоками лави, що вкривають майже 600 000 км2. Це найбільше лавове поле, що спостерігалося на Венері до сьогодні. Порівняно з іншими вінцями, вінець Кецальпетлатль має не лише найбільші лавові потоки, а й ще відзначається значною гомогенністю складу цих потоків, на відміну від решти вінців, що мають досить гетерогенний склад лави. [10]
Вінець Боала
Вінець Кетцалпетлатль містить у собі молодший, менший вінець на ім’я Боала, що знаходиться на вершині Підйому Лади. У центрі вінця розташована депресія оточена пологим хребтом. [5]
![](../I/Outflow_Channel_on_Lada_Terra%252C_Southern_Hemisphere_of_Venus.jpg.webp)
Список літератури
- Planetary Names: Terra, terrae: Lada Terra on Venus. Gazetteer of Planetary Nomenclature: Venus. International Astronomical Union. Процитовано 28 березня 2015.
- Kumar, Senthil; Head, James W. Geologic Map of the Lada Terra Quadrangle (V–56), Venus. USGS.gov. Процитовано 14 лютого 2015.
- Head, J.; Parker, T.; Komatsu, G.; Baker, V.; Gulick, V.; Saunders, R.; Weitz, C. (1991). An Outflow Channel in Lada Terra, Venus. Lunar and Planetary Science Conference 22: 1035. Bibcode:1991LPI....22.1035P.
- Kumar, Senthil; Head, James W. GEOLOGICAL EVOLUTION OF LADA TERRA, VENUS.. Lunar and Planetary Institute. Процитовано 16 лютого 2015.
- Head, James W.; Mikhail, Ivanov A. The Lada Terra rise and Quetzalpetlatl Corona: A region of long-lived mantle upwelling and recent volcanic activity on Venus. planetary.brown.edu. Процитовано 16 лютого 2015.
- Brown, N.; Smrekar, S.E. (2012). Lada Terra: A 'new' hotspot on Venus. AGU Fall Meeting Abstracts 2012: P11D–1846. Bibcode:2012AGUFM.P11D1846S.
- Magee, Kari P.; Head, James W. (1995). The role of rifting in the generation of melt: Implications for the origin and evolution of the Lada Terra-Lavinia Planitia region of Venus. Journal of Geophysical Research: Planets (англ.) 100 (E1). с. 1527–1552. ISSN 2156-2202. doi:10.1029/94JE02334. Процитовано 5 жовтня 2020.
- Baer, G.; Schubert, G.; Bindschadler, D.L. Spatial and Temporal Relationships between Corona and Extensional Belts, Northern Lada Terra. Bibcode:1992LPI....23...53B.
- Head, James W.; Mikhail, Ivanov A. EVOLUTION OF THREE LARGEST CORONAE ON VENUS, HENG-O, QUETZALPETLATL, AND ARTEMIS: PRELIMINARY RESULTS. lpi.usra.edu. Процитовано 16 лютого 2015.
- Kratter, Kaitlin M.; Carter, Lynn M.; Campbell, Donald B. (2007). An expanded view of Lada Terra, Venus: New Arecibo radar observations of Quetzalpetlatl Corona and surrounding flows. Journal of Geophysical Research: Planets (англ.) 112 (E4). ISSN 2156-2202. doi:10.1029/2006JE002722. Процитовано 5 жовтня 2020.