Повість про Ґендзі
«Повість про Ґендзі»[1] (яп. 源氏物語, げんじものがたり, «Ґе́ндзі моноґата́рі») — пам'ятка класичної японської літератури, ліричний твір жанру моноґатарі періоду Хей'ан. Створений між 1001 і 1005 роками. Складається з 54 розділів-сувоїв. Авторство приписують придворній пані, письменниці і поетесі Мурасакі Сікібу.
![](../I/Ch20_asago.jpg.webp)
Основу твору складає розповідь про яскраві любовні пригоди принца Хікару Ґендзі та його муки в похилому віці як розплату за гріхи молодості. Повість проникнута популярними буддистькими ідеями того часу: невідворотністю карми і відповідальностю за скоєне в попередніх і теперішньому життях.
Згідно з оцінками літературознавців, є найкращим твором в жанрі моноґатарі, а також найбільшим шедевром японської літератури за обсягом, структурою, глибиною змісту та передачею душевних переживань персонажів. Повість справила величезний вплив на творчість письменників і поетів Японії пізніших часів.
Є обов'язковою для вивчення у японській середній і вищій школах на уроках державної мови.
Композиція
Повість складається з 54 сувоїв.
Сувій | Японська назва | Українська назва | Короткий переказ |
---|---|---|---|
1 | Kiritsubo (яп. 桐壺) | Павільйон Павлоній | |
2 | Hahakigi (яп. 帚木) | Дерево-мітла | |
3 | Utsusemi (яп. 空蝉) | Пуста шкаралупа цикади | |
4 | Yūgao (яп. 夕顔) | Вечірній лик | |
5 | Wakamurasaki (яп. 若紫) | Юна Мурасакі | |
6 | Suetsumuhana (яп. 末摘花) | Шафран | |
7 | Momiji no Ga (яп. 紅葉賀) | Свято червоних листків | |
8 | Hana no En (яп. 花宴) | Свято квітів | |
9 | Aoi (яп. 葵) | Мальви | |
10 | Sakaki (яп. 榊) | Священне дерево Сакакі | |
11 | Hana Chiru Sato (яп. 花散里) | Сад, де опадають квіти | |
12 | Suma (яп. 須磨) | Сума | |
13 | Akashi (яп. 明石) | Акасі | |
14 | Miotsukushi (яп. 澪標) | ||
15 | Yomogiu (яп. 蓬生) | В заростях полину | |
16 | Sekiya (яп. 関屋) | ||
17 | E Awase (яп. 絵合) | ||
18 | Matsukaze (яп. 松風) | ||
19 | Usugumo (яп. 薄雲) | ||
20 | Asagao (яп. 朝顔) | ||
21 | Otome (яп. 乙女) | ||
22 | Tamakazura (яп. 玉鬘) | ||
23 | Hatsune (яп. 初音) | ||
24 | Kochō (яп. 胡蝶) | ||
25 | Hotaru (яп. 螢) | ||
26 | Tokonatsu (яп. 常夏) | ||
27 | Kagaribi (яп. 篝火) | ||
28 | Nowaki (яп. 野分) | ||
29 | Miyuki (яп. 行幸) | ||
30 | Fujibakama (яп. 藤袴) | ||
31 | Makibashira (яп. 真木柱) | ||
32 | Mume ga E (яп. 梅枝) | ||
33 | Fuji no Uraba (яп. 藤裏葉) | ||
34 | Wakana: Jō (яп. 若菜上) | ||
35 | Wakana: Ge (яп. 若菜下) | ||
36 | Kashiwagi (яп. 柏木) | ||
37 | Yokobue (яп. 横笛) | ||
38 | Suzumushi (яп. 鈴虫) | ||
39 | Yūgiri (яп. 夕霧) | ||
40 | Minori (яп. 御法) | ||
41 | Maboroshi (яп. 幻) | ||
X | Kumogakure (яп. 雲隠) | ||
42 | Niō Miya (яп. 匂宮) | ||
43 | Kōbai (яп. 紅梅) | ||
44 | Takekawa (яп. 竹河) | ||
45 | Hashihime (яп. 橋姫) | ||
46 | Shī ga Moto (яп. 椎本) | ||
47 | Agemaki (яп. 総角) | ||
48 | Sawarabi (яп. 早蕨) | ||
49 | Yadorigi (яп. 宿木) | ||
50 | Azumaya (яп. 東屋) | ||
51 | Ukifune (яп. 浮舟) | ||
52 | Kagerō (яп. 蜻蛉) | ||
53 | Tenarai (яп. 手習) | ||
54 | Yume no Ukihashi (яп. 夢浮橋) |
Персонажі
- Ґенджі
- Леді Кіріцубо
- Імператор Кіріцубо
- Судзаку
- Леді Кокіден
- Фудзіцубо
- Омуйобу
- Лівий міністр
- Правий міністр
- То но Тюджьо
- Аой
- Кі но Камі
- Ійо но Суке
- Уцусемі
- Тюджьо
- Коґімі
- Нокіба но Оґі
- Кореміцу
- Юґао
- Укон
- Леді Рокуджьо
- Мурасакі
- Сьонаґон
- Кітаяма но Амаґімі
- Принц Хьобу
Танка, використані у творі
У романі використано 514 танка різних поетів епохи Хей'ан. Серед авторів: Фудзівара но Канесуке, Кі но Цураюкі, Ісе, Арівара Наріхіра, Мотойосі-сінно, Осікоті но Міцуне, Мінамото Сітаґо, Саканоуе но Коренорі, Фудзівара но Коретада, Кі но Томонорі, Ума Куніхіто, Содзьо Хенджьо, Фудзівара но Наоіко, Сіроме, Соне Йосітада, Монобе Йосіна, Сосей-хосі, Фудзівара Санеакіра-сю, Сестра Оно но Коматі, Мати Мінамото-но Аріцуна, Ое Тісато, Оварі-но Хаманусі, Фудзівара но Тосіюкі
Переклади
Українською мовою твір повністю перекладений був 2022 року. У хрестоматії «Японська література» (2010) розміщено переклад глави «Вітер у соснах» Ю. В. Осадчої[2]. В
Видавництво «Фоліо» видало переклад твору українською мовою в серії «Бібліотека світової літератури». У перекладі Івана Дзюба вийшли: Повість про Ґендзі. Книга 1, 1-20 розділи. (2018) та Повість про Ґендзі. Книга 2. Розділи 21-38. (2020) та останні розділи 2022 року.
Англійською мовою роман перекладався п'ять разів: Суемацу Кентьо (1882)[3], Артуром Вейлі (1926—1933)[4], Едвардом Сайденстікером (1976)[5], Гелен Маккаллоу (1994, уривки)[6], Ройаллом Тайлером (2001)[7]. Чеською мовою твір переклав Карел Фіала (чеськ. «Pribeh Prince Gendziho»[8]).
Екранізації
- Повість про Генджі (1951), режисер Кодзабуро Йосімура
- Нова повість про Генджі (1961), режисер Кадзуо Морі
- Повість про Генджі (1966), режисер Кон Ітікава
- Повість про Генджі (1987), аніме, режисер Гісабуро Сугії. Фільм не показує всію історію, а охоплює перші 12 глав.
- Genji Monogatari Sennenki (2009), аніме-серіал за мотивами твору режисера Осаму Дедзакі.
- Повість про Генджі (2011), режисер Ясуо Цурухасі (Yasuo Tsuruhashi).
- Опера
- За мотивами Повісті про Генджі була написана опера, написана протягом 1999 року композитором Мікі Мінору і вперше виконана в наступному році в оперному театрі Сент-Луїса. Лібрето англійською мовою написав Колін Грем, потім лібрето було перекладено японською.
Примітки
- Інші назви: «Ґендзі но моноґатарі» (яп. 源氏の物語, げんじのものがたり, «Повість про Ґендзі»), «Хікару Ґендзі моноґатарі» (яп. 光源氏物語, ひかるげんじものがたり, «Повість про Хікару Ґендзі»), «Мурасакі но моноґатарі» (яп. 紫の物語, むらさきのものがたり, «Повість Мурасакі Сікібу»). Скорочені варіанти: «Ґенґо» (яп. 源語, げんご, «Повість про Мінамото»), «Сібун» (яп. 紫文, しぶん, «Тексти Мурасакі Сікібу»), «Ґендзі» (源氏, げんじ, «Ґендзі»).
- Японська література: Хрестоматія. Том I (VII—XIII ст.) / Упорядники: Бондаренко І. П., Осадча Ю. В. — Київ: Видавничий дім Дмитра Бураго, 2010. — стор. 446 — 463
- Suematsu, Kencho. The Tale of Genji. London: Trubner, 1882.
- Waley, Arthur. The Tale of Genji. A Novel in Six Parts by Lady Murasaki. 1926—1933.
- Seidensticker, Edward G. The Tale of Genji. New York: Alfred A. Knopf, 1976.
- McCullough, Helen Craig. Genji & Heike: Selections from The Tale of Genji and The Tale of the Heike. Stanford: Stanford University Press, 1994.
- Tyler, Royall. The Tale of Genji. New York: Viking, 2001
- Fiala, Karel. Pribeh Prince Gendziho. Vol. 1. Prague: Nakl. Paseka, 2002. 380 pp. ISBN 80-7185-452-2 Vol. 2, 2005, ISBN 80-7185-709-2.
Джерела та література
- 池田亀鑑 『源氏物語入門 新版』, 社会思想社, 1957.
- 藤井貞和 『源氏物語入門』, 講談社, 1996.
- 『源氏物語辞典』/ 北山谿太編, 平凡社, 1957年.
- 『源氏物語図典』/ 秋山虔ほか編, 小学館, 1997.
- 『源氏物語ハンドブック』/ 秋山虔ほか編, 新書館, 1996.
- 『講座源氏物語の世界』全9巻 / 秋山虔ほか, 有斐閣, 1980—1984.
- 『源氏物語』与謝野 晶子訳:新字新仮名 (яп.)
- 角川文庫 全訳源氏物語(яп.)
- Конрад Н., Повесть о Гэндзи, блистательном принце // Восток, кн. IV, 1924;
- Повесть о Гэндзи (Гэндзи-моногатари): в 2 ч. / Перевод с яп. Соколова-Делюсина Т. Л. — Москва: «Восточная литература», 1993.
- Richard John Bowring, Murasaki shikibu, The Tale of Genji, Cambridge University Press, 2004, 106 p. (ISBN 978-0-521-53975-3)
- Miyeko Murase et Mitsuoki Tosa, The tale of Genji: legends and paintings, G. Braziller, 2001, 136 p. (ISBN 978-0-8076-1500-3)
- H. Richard Okada, Figures of Resistance: Language, Poetry, and Narrating in the Tale of Genji and Other Mid-Heian Texts, Duke University Press, 1991, 388 p. (ISBN 978-0-8223-1192-8)
- William J. Puette, The tale of Genji by Murasaki Shikibu: a reader's guide, Charles E. Tuttle, 1992, 196 p. (ISBN 978-0-8048-1879-7)
- Haruo Shirane, Envisioning the Tale of Genji: media, gender, and cultural production, Columbia University Press, 2008, 400 p.
Посилання
- «Ґендзі-моноґотарі» // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — А — Л. — С. 250.