HMCS Toronto (FFH 333)
HMCS Toronto (FFH 333) - фрегат класу Halifax, який служить у канадських військах з 1993 року. Торонто - четвертий корабель у своєму класі, який називається Канадським проектом патрульних фрегатів . Він є другим судном (і фрегатом) з назвою HMCS Торонто . Коли він не на операціях, він приписаний до Морських Сил Атлантики (MARLANT) і базується на CFB Halifax . Торонто служить місіям MARLANT, захищаючи суверенітет Канади в Атлантичному океані і виконуючи канадські закони в її територіальних водах і виключній економічній зоні.
HMCS Toronto (FFH 333) | ||
---|---|---|
![]() | ||
Служба | ||
Ідентифікація | ||
Параметри | ||
Довжина | 134,1 м | |
Ширина | 16,4 м | |
Осадка | 4,9 м | |
Технічні дані | ||
Рухова установка | Двохвалова комбінована установка CODOG
2 газотурбінні установки General Electric LM2500 1 дизельних двигун SEMT Pielstick | |
Гвинти | 2 гвинта | |
Потужність | 47 500 к. с. | |
Швидкість | 29 вузлів (максимальна), 13 вузлів (економного ходу) | |
Дальність плавання | 7000 морських миль при 15 вузлах | |
Екіпаж | 225 чоловік (в тому числі 22 офіцера) | |
Озброєння | ||
Артилерія | 1×1 57-мм АУ Bofors SAK 57 | |
Радіолокаційне озброєння | РЛС SAAB Sea Giraffe, AN/SPS-49 |
Опис і дизайн
Дизайн фрегатів класу Halifax, до якого належить Торонто , був замовлений канадськими військами в 1977 році як заміна старіючим Сен-Лорану , Рестігуш , Маккензі і Аннаполісу класиам ескортних есмінців , яким було доручено боротися з підводними загрозами . [1] У липні 1983 року федеральний уряд схвалив бюджет на розробку та будівництво першої партії з шести нових фрегатів, частиною з яких був Торонто , з дванадцяти, які згодом були побудовані. [2] Щоб відобразити зміну довгострокової стратегії ВМС у 1980-х і 1990-х роках, фрегати класу « Галіфакс» були розроблені як військовий корабель загального призначення з особливим акцентом на анти-підводних можливостях. [1]
Водотоннажність - 4830 тонн. Максимальна довжина 134,65 м, ширина — 16,36 м, осадка — 4,98 м. В цілому, корабель вийшов більшим, ніж есмінці типу «Ірокез». Рушій корабля — два гвинти регульованого кроку, які працюють від ЕУ CODOG, що включає в себе дві газотурбінні установки General Electric LM2500 і дизельний двигун SEMT Pielstick. Корабель розвиває швидкість до 29 вузлів. При русі на дизельному двигуні зі швидкістю 15 вузлів, дальність плавання становить 7000 миль.
Озброєння
Для пошуку і знищення підводних човнів на відстані від корабля, фрегат несе на борту протичовновий вертоліт CH-124 Sea King. Вертоліт може здійснювати зліт і посадку при хвилюванні до 6 балів. Для ураження підводних човнів поблизу, фрегат має на озброєнні протичовнові торпеди Mark 46, що запускаються з двох торпедних апаратів.
Протикорабельне озброєння складається з двох пускових установок ракет «Гарпун», розташованих у середній частині корпусу між ангаром і трубою. Протиповітряна оборона забезпечується пусковими установками ЗРК «Сі Сперроу»(Sea Sparow, Морський горобець), а для відбиття повітряних атак поблизу корабель озброєний ЗАК «Phalanx», встановленим на даху вертолітного ангару.
У носовій частині корабля встановлена 57-мм артилерійська установка Bofors SAK 57, скорострільність становить 220 пострілів за хвилину, дальність ведення вогню — 17 км
На озброєнні корабля є два комплекси постановки перешкод Shield Mark 2, виробництва BAE Systems. Є комплекс протиторпедного захисту AN/SLQ-25 Nixie.
Дві РЛС управління вогнем SPG-503 (STIR 1.8) виробництва Thales Nederland розташовані на даху містка і на майданчику перед ангаром. Також кораблі оснащені РЛС повітряного огляду AN/SPS-49, РЛС виявлення надводних цілей Ericsson HC150 Sea Giraffe і навігаційної РЛС Kelvin Hughes type 1007. Гідроакустичне озброєння складається з підкильної ГАС AN/SQS-510 і комплексу CANTASS з буксируваною антеною.
Модернізація
Клас « Галіфакс» пройшов програму модернізації, відому як програму модернізації класу «Галіфакс», з метою оновлення можливостей фрегатів у боротьбі з сучасними меншими, більш швидкими та мобільними загрозами. Це стосувалося модернізації командно-контрольних, радіолокаційних, комунікаційних, електронних і озброєних систем. Подальші вдосконалення, такі як модифікація судна для розміщення нових вертольотів Сікорського CH-148 Cyclone і супутникових каналів зв'язку, здійснюватимуться окремо від головної програми Frigate Life Extension (FELEX). [3]
Програма FELEX включала модернізацію інтеграції бойових систем до CMS330. Радіолокатор SPS-49 2D для далекого повітря був замінений на Thales Nederland SMART-S Mk 2 станції радіолокаційні спостереження E / F-діапазону 3D, а також два радіолокаційні станції STIR 1.8 були замінені парою радіолокаційних станцій Saab Ceros 200. Був встановлений Telephonics IFF Mode 5 / S, і система Elisra NS9003A-V2HC ESM замінила модуль SLQ-501 CANEWS. Була встановлена багатоканальна система обробки даних Link (Link 11, Link 16 і Link 22), а також два радіолокатора Raytheon Anschütz Pathfinder Mk II. Крім того, система заміни боєприпасів Rheinmetall (MASS), відома як MASS DUERAS, була введена для заміни системи приманки Plessey Shield. Існуючі 57мм Мк 2 гармати були модернізовані до Mk 3 стандарту, ракети Harpoon були покращені до рівнів Block II, Phalanx була підвищена до блоку 1B, а застаріла система Sea Sparrow була замінена Evolved Sea Sparrow Missile . [4]
Історія служби
Торонто було закладено 22 квітня 1989 року компанією Saint John Shipbuilding Ltd. в Сент-Джон, Нью-Брансвік, і спущено 18 грудня 1990 року. Фрегат був введений до складу канадських військ 29 липня 1993 року в Торонто , Онтаріо і мав символ класифікації корпусу FFH 333. [5]
У 1994 році Торонто прибув в Адріатичне море на підтримку блокади НАТО в Югославії . У 1995 році з « Галіфаксом» і « Terra Nova» Торонто відплив до Європи, здійснивши серію портових візитів на честь закінчення Другої світової війни в Європі. У тому ж році корабель брав участь у військово-морській операції НАТО Linked Seas off Portugal. У 1996 році , Торонто плавав шляхом Святого Лаврентія і Великих озер відвідавши кілька портів. [5]
У 1998 році Торонто приєднався до флоту НАТО STANAVFORLANT в січні. 10 лютого корабель був переведений до Перської затоки для надання допомоги у виконанні санкцій проти Іраку. [5] Під час операції корабля фрегат обслуговувався флотом США . [6] [7] Корабель повернувся до Канади 16 червня. 5 грудня Торонто відплив на Близький Схід в рамках операції "Аполлон" у війні в Афганістані . Корабель повернувся до Канади 27 травня 2002 року. [5] Влітку 2005 року Торонто здійснив черговий тур Великими озерами. [8]
У 2014, Торонто був переведений на Чорне море для операції Reassurance у відповідь на російську інтервенцію в Центральній та Східній Європі. Торонто Task Unit 2 (TU.02) і працював у співпраці з фрегатом іспанського флоту Almirante Juan de Borbón і керував фрегатом Румунського флоту Реджеле Фердінандом і американським військово-морським руйнувачем USS Росс , а також з іншими кораблями з Болгарії, Грузії , Туреччини та України. [9]
8 вересня 2014 року Торонто провокаційно облітали два російські літаки Су-24 і російський літак спостереження. [10] У листопаді 2014 року шість членів екіпажу допомагали боротися з вогнем під час відпустки на березі в Анталії, Туреччина. [11] Під час перебування в Середземному морі 25 грудня 2014 року Торонто постраждав від пожежі у своєму приміщенні допоміжних машин.[12] Під час розгортання фрегату, Торонто брав участь у трьох військово-морських навчаннях і керував цільовим підрозділом 2 (Task Unit 2) під час роботи в Чорному морі. Фредеріктон замінив корабель у січні 2015 року. [13]
У березні 2019 увійшов в Чорне море, прямуючи до Одеси. Разом з іспанським фрегатом Santa María (F-81) брав участь у навчаннях у Чорному морі під час українських виборів.
Зображення
Примітки
- Мілнер, с. 284
- Macpherson and Barrie, p. 291
- Halifax-class Modernization / Frigate Life Extension. National Defence and the Canadian Armed Forces. Архів оригіналу за 17 лютого 2018. Процитовано 17 лютого 2018.
- Scott, Richard (26 травня 2016). Halifax class upgrade on finals [CANSEC2016D2]. janes.com. Архів оригіналу за 17 лютого 2018. Процитовано 17 лютого 2018.
- Macpherson and Barrie, p. 295
- Трейсі, с. 204
- Мілнер, с. 310
- Мілнер, с. 327
- HMCS Toronto will operate in the Black Sea during Operation Reassurance. Royal Canadian Navy. 5 вересня 2014. Процитовано 17 лютого 2018.
- Russian military planes buzzed HMCS Toronto in Black Sea. CBC News. 8 вересня 2014. Архів оригіналу за 17 лютого 2018. Процитовано 17 лютого 2018.
- HMCS Toronto crew members put out fire in Turkey after spotting burning building while dining on shore. National Post. 16 листопада 2014. Процитовано 29 грудня 2014.
- Gorman, Michael (27 грудня 2014). HMCS Toronto deals with minor on board fire on Christmas Day. The Chronicle Herald. Архів оригіналу за 17 лютого 2018. Процитовано 17 лютого 2018.
- Pugliese, David (6 січня 2015). HMCS Fredericton arrives in Portugal, HMCS Toronto to be back in Canada in late January. Defence Watch. Ottawa Citizen. Архів оригіналу за 17 лютого 2018. Процитовано 17 лютого 2018.
Джерела
- Macpherson, Ken; Barrie, Ron (2002). The Ships of Canada's Naval Forces 1910–2002 (вид. Third). St. Catharines, Ontario: Vanwell Publishing. ISBN 1-55125-072-1.
- Milner, Marc (2010). Canada's Navy: The First Century (вид. Second). Toronto: University of Toronto Press. ISBN 978-0-8020-9604-3.
- Saunders, Stephen, ред. (2004). Jane's Fighting Ships 2004–05. Alexandria, Virginia: Jane's Information Group Inc. ISBN 0-7106-2623-1.
- Tracy, Nicholas (2012). A Two-Edged Sword: The Navy as an Instrument of Canadian Foreign Policy. Montreal, Quebec and Kingston, Ontario: McGill-Queens University Press. ISBN 978-0-7735-4051-4.